STOLTHED OG FORDOM
De er den sidste, jeg kunne gifte mig med.
Tror De, noget kunne friste...
Deres arrogance, indbildskhed og ringeagt for andres følelser.
Min mening om Dem afgjordes af Deres behandling af mr Wickham.
Der kan jeg i al fald forsvare mig selv.
Skulle jeg glædes over Deres families ringe stand?
Lykønske mig selv med slægtninge, som står så langt under mig i rang?
Frieriets form sparede mig for en mulig bekymring ved et afslag -
- dersom De havde opført Dem mere gentleman-agtigt.
- Hvem er det, Fitzwilliam? - Darcy! Vi havde helt opgivet dig.
Er det min nevø? Hvor har du været? Han må komme og fortælle alt.
Nej, du må tilgive mig. Du må tilgive mig.
- Darcy, er du syg? - Jeg har det fint, tak.
Men jeg skal ordne noget. Tilgiv mig.
Undskyld mig over for Lady Catherine.
Til miss Elizabeth Bennet.
Frygt ikke, at dette brev indeholder en gentagelse af de følelser -
- eller en fornyelse af det tilbud, De i aften fandt så frastødende.
Men jeg må have lov at forsvare mig mod De anførte anklager -
- især om mr Wickham, som, hvis sande, sandelig var alvorlige.
At de er grundløse, kan jeg kun vise ved at indvie Dem -
- i hans forbindelse med min familie.
Mr Wickham er søn af vor gamle forvalter, en meget agtværdig mand.
Min egen fader holdt af ham og satte stor pris på ham.
Vi legede sammen som børn.
Efter hans faders død betalte min fader hans skolegang og studier -
- og håbede, at han ville vælge kirken som sin levevej.
Men George Wickham var da lige så ryggesløs, som han var charmerende.
Min egen prægtige fader døde for fem år siden.
Han holdt til det sidste af mr Wickham -
- og efterlod ham et givtigt præsteembede, vi har kaldsret til.
Mr Wickham var ikke interesseret.
Men bad om, og fik, £3.000 i stedet for embedet.
Han meddelte, at han ville læse jura.
Jeg mere ønskede end troede på, at han mente det.
Tak.
Jeg er dig yderst forbunden.
Al forbindelse mellem os syntes nu ophørt.
Georgiana!
Fri fra alle bånd førte han herefter et uvirksomt og udsvævende liv.
Jeg ved ikke, hvordan han levede. Men i sommer -
- krydsedes vore veje atter under bitre omstændigheder -
- som jeg kun ønsker at glemme.
Min søster Georgiana, der er over ti år yngre end jeg -
- kom under oberst Fitzwilliams og mit eget formynderskab.
For et år siden forlod hun skolen og anbragtes i Ramsgate.
Hos en mrs Younge, hvis karakter vi desværre tog ganske fejl af.
Dertil rejste også mr Wickham, utvivlsomt efter aftale.
Hun troede naivt, hun var forelsket, og sagde ja til at løbe bort.
Hun var da kun 15 år.
Et par dage før flugten stødte jeg uventet til dem.
Hun kunne ikke såre en broder, som hun så op til som en fader -
- og tilstod hele planen.
De kan nok tænke Dem, hvad jeg følte og gjorde.
Mr Wickham forlod straks stedet.
Mr Wickham opgav sit mål: Min søsters formue på £30.000.
Et yderligere motiv må have været at få hævn over mig.
Var det lykkedes, havde den i sandhed været grum.
Dette er en sandfærdig beretning om mine affærer -
- med mr Wickham.
Du ser vel nok bleg ud, Lizzy. Spis lidt. Det hjælper nok.
Nej, ellers tak, Charlotte. Det er al den sidden inde.
Jeg trænger til frisk luft og motion. Rosings' skove er så smukke lige nu.
Miss Bennet!
Mr Darcy.
Jeg har gået rundt her i håb om at møde Dem.
Vil De gøre mig den ære at læse dette brev?
Dette er en sandfærdig beretning om mine affærer med mr Wickham.
Oberst Fitzwilliam kender og kan bekræfte alle enkeltheder.
Jeg kender ikke mr Wickhams løgne, men håber, De nu vil frifinde mig.
Jeg ville ikke møde mr Darcy. Det kunne blive ubehageligt for flere.
Den anden anklage gik på, at jeg trods parternes følelser -
- skilte mr Bingley fra Deres søster. Dette ønsker jeg ikke at benægte.
Og jeg kan ej heller bebrejde mig selv min optræden i den sag.
Jeg så meget snart, at Bingley beundrede Deres søster.
Men først ved ballet på Netherfield anede det mig, at det var alvor.
Hans interesse var tydelig, og hun modtog den glad.
Men jeg så ingen symptomer på stærke følelser.
Hendes rolige udtryk sagde mig, at hendes hjerte ikke var berørt.
Hvor indbildsk!
Det var ikke et ønske, men en uhildet tro.
Meget!
- De to herrer kom for at tage afsked. - Kom mr Darcy?
Ja, og gik straks. Men obersten ventede på dig i over en halv time.
- Og nu er de begge rejst! - Det savn overlever vi nok.
Hvad mine indvendinger angår, så var Deres families situation -
- skønt uheldig, intet mod den totale mangel på sømmelighed -
- fra Deres moders, søstres og selv nu og da Deres faders side.
Det er fint, barn. Du har glædet os længe nok.
Det bliver et strålende ægteskab.
Og det vil kaste pigerne i armene på andre rige mænd!
Min ven tog til London den følgende dag.
Der påpegede jeg de sikre onder ved at vælge Deres søster til brud.
Han blev let overbevist om hendes ligegyldighed.
Jeg kan ikke bebrejde mig selv dette.
At knuse hendes håb om lykke? Nej, sikkert ikke, afskyelige mand!
Kun én ting er jeg ikke stolt af i denne sag.
Forbløf mig!
Og det er, at jeg skjulte for ham, at Deres søster var i byen.
Det var nok under min værdighed, men skete i bedste mening.
Jeg har ikke mere at tilføje og ingen anden undskyldning.
- Utålelig! - Lizzy?
- Søde Charlotte, vi kommer for sent! - Lizzy?
Jeg tæller Lady Catherines invitationer til os, siden De kom.
Det er vist blevet til hele ti gange!
- Elleve med denne. - Elleve! Se selv.
De er blevet begunstiget med en særlig nedladened.
- Er De ikke enig, miss Elizabeth? - Jo.
Ja, hvad ellers? Og dette er Deres sidste invitation.
- Under dette besøg i al fald. - Ja, det bliver et grusomt savn.
Jeg ved knap, hvordan jeg skal bære tabet af Lady Catherines selskab.
Det er bittert for Dem. Ja, naturligvis, stakkels kusine.
De er så noble unge mænd. Og så umådelig glade for mig.
De var frygtelig kede af at rejse. Men det er de altid.
Den kære oberst holdt humøret oppe så nogenlunde.
Men Darcy syntes hårdt ramt.
Hans hengivened for Rosings bliver i sandhed større og større.
De er meget træg i aften, miss Elizabeth Bennet.
De har knap sagt to ord. Er De i så dårligt humør?
- Nej, frue. - Ja, selvfølgelig. De rejser jo selv.
Hvem ville ikke føle savnet af Rosings og den nedladened...
Skriv til Deres moder, at De vil blive lidt længere.
Hun kan sagtens undvære Dem.
Ja, men min fader kan ikke. Han har bedt mig skynde mig hjem.
Deres Nåde er meget venlig, men vi må rejse fredag som planlagt.
Vist kan Deres far undvære Dem. Døtre betyder aldrig meget for fædre.
Og bliver De en hel måned til -
- kan jeg selv tage Dem med til London i kalechevognen.
Jeg kan ikke bære, at to unge kvinder skal rejse med postvognen alene!
Det er meget upassende. Jeg er meget opmærksom på al den slags.
Min onkel sender sin tjener, når vi skifter til postvognen.
Deres onkel? Nå, han har en tjener?
Det glæder mig, nogen tænker på disse ting. Hvor vil De skifte heste?
I Bromley, naturligvis! Nævn mit navn på "The Bell".
- Så sørger man for Dem. - Deres Nåde er meget venlig.
Ja, vi er Dem stor tak skyldig for Deres venlige omsorg.
Ja-ja! Men det er yderst irriterende.
Jeg er meget vred.
Hvad nu, Maria? Stod kufferten ikke udenfor?
Lady Catherine var så striks med, hvordan man pakker -
- at jeg ikke kunne sove og vil pakke om.
Det er din kuffert og dine kjoler. Du kan pakke dem, som du vil.
Hun får det aldrig at vide!
Nå, kære svigerinde, du har meget at fortælle din fader og moder.
Ja, der er knap gået en dag uden en ny venlighed.
Nå, kusine. De har nu selv set vor lykkelige situation.
Vort nære forhold til Rosings er en velsignelse, kun få kan prale af.
- Afgjort. - Ja, sandelig.
Og nu føler De måske så, at Deres veninde har indgået -
- en meget heldig forbindelse. Måske bedre end...
- Men desangående vil jeg nu tie. - Det er venligt af Dem.
Men jeg forsikrer Dem for, at jeg af mit ganske hjerte -
- ønsker Dem en tilsvarende ægteskabelig lykke.
Min kære Charlotte og jeg tænker i de samme baner.
Vi synes at være skabt for hinanden.
Ah, Lizzy! Det føles kun som et par dage.
- Men hvor er der sket meget. - Ja, bestemt.
Vi har dineret ni gange på Rosings.
Hvor har jeg meget at fortælle!
Og hvor har jeg meget at skjule.
De må lade mig fortælle, hvor højt jeg beundrer og elsker Dem.
Lizzy... Lizzy!
Gud, jeres ansigter, da I så herop! I havde ikke ventet os, vel?
- Nej. - Er det ikke rart?
Kold skinke, salater og alt godt.
Og vi betaler. Men du må låne os pengene. Vi har brugt vores. Se!
- Den er ikke pæn, men pyt. - Er den ikke hæslig?
Meget. Hvorfor købte du den, Lydia?
Der var nogle grimmere. Jeg klipper den i stykker -
- og prøver at forbedre den. Det er ligegyldigt, hvad vi har på.
Regimentet er i Brighton hele sommeren. Vi er knust!
Vi vil også til Brighton, men papa siger nej.
- Det glæder mig at høre. - Vil du ikke gerne til Brighton?
- Nej. - Jo, det vil hun meget gerne.
Når hun hører nyhederne om en vis person. Skal vi sige det?
Ja, og se, om hun rødmer.
- Vi kalder, hvis der er noget. - Javel, frøken.
Wickham skal ikke giftes med Mary King. Hun er rejst til Liverpool.
- Og Wickham er uden for fare. - Eller måske er Mary King det.
Mon der var stærke følelser mellem Dem?
Lkke fra hans side. Han var vist revnende ligeglad.
Hvem kan holde af sådan en grim fregnet en?
Lad bare være! Du syntes heller ikke om hende.
Sellerien! Er I ikke glade for, vi kom? Vi får det så muntert på hjemvejen.
- Du maser min hatteæske! - Du skulle have sat den på taget.
Bredte du dig ikke sådan, var der plads til alle plus hatteæsken...
Friede mr Darcy?! Jeg kan næsten ikke tro det.
Ikke at det er forbavsende, at nogen beundrer dig.
Men han virkede altid så streng og kold.
Og så var han forelsket i dig hele tiden. Stakkels mr Darcy.
Jeg har nu ikke så ondt af ham.
Andre følelser vil hurtigt bortjage hans agtelse for mig.
- Bebrejder du mig, at jeg sagde nej? - Bebrejder dig det? Nej da.
Men du bebrejder mig mine lovord om Wickham?
Nej! Hvor kunne du vide, han var så slet? Hvis han altså er det.
Men jeg kan ikke tro, mr Darcy ville opdigte så grim en bagvaskelse.
Der tilmed involverer hans søster.
Nej, det må være sandt.
- Måske er det en misforståelse. - Nej, Jane. Det går ikke.
Du kan ikke gøre dem begge gode. Der er kun stof i dem til én god mand.
Og jeg tror nok, at det udelukkende findes hos mr Darcy.
Stakkels mr Darcy.
Stakkels mr Wickham! Han har sådan en udtryk af godhed.
Ja, den ene har vist al godheden, den anden udseendet deraf.
Jeg er dog sikker på, at da du første gang læste brevet -
- kunne du ikke tage det så let, som du gør nu.
Nej, bestemt ikke. Jeg blev meget ilde til mode.
Indtil da kendte jeg slet ikke mig selv.
Og jeg havde ingen Jane til at trøste mig.
Ah, hvor jeg savnede dig!
Der er én ting, jeg ønsker dit råd om.
Bør vor omgangskreds informeres om Wickhams sande karakter?
Der er vel ingen grund til at afsløre ham så grusomt?
- Hvad mener du selv? - At vi ikke bør gøre det.
Mr Darcy har ikke givet mig lov til at fortælle det.
Især ikke søsterens andel. Og hvem ville for øvrigt tro det?
Uviljen mod mr Darcy er jo voldsom, og Wickham rejser snart.
- Jeg mener, vi skal tie indtil videre. - Ja, det er jeg enig i.
Måske fortryder han nu, hvad han har gjort -
- og er ivrig for at gøre afbigt. Vi må ikke gøre ham desperat.
Ah, Jane! Gid jeg kunne tænke lige så pænt om folk som du.
Vil du ikke nok overtale papa til at tage til Brighton? Han lytter til dig.
Du smigrer mig. Men det vil jeg slet ikke forsøge.
Det er kun godt -
- at regimentet fjernes fra Meryton, og vi fra regimentet.
- Hvor kan du sige det? - Meget let.
Når ét kompagni skaber så stor furore i familien -
- hvad så med en hel lejrfuld soldater?
En hel lejrfuld af soldater!
Da jeg var ung, græd jeg i to dage, da oberst Millers regiment rejste.
- Jeg troede, mit hjerte var knust. - Mit bliver det.
Også mit.
Ja, søde børn. Men jeres fader har besluttet at være ond.
Ja, det må jeg tilstå. Jeg beklager at knuse så mange hjerter.
- Men jeg giver mig ikke. - Mit hjerte knuser du ikke, papa.
Brighton rummer ingen charme for mig. Jeg foretrækker en bog.
- Mrs Forster vil bade i havet! - Det ville jeg elske!
- Havbade ville gøre mig så godt! - Og dog er jeg urokkelig.
Nå... Jeg er glad for, at du er kommet hjem, Lizzy.
Og du, Jane.
Jeg vil til Brighton!
Du er ikke glad, Jane. Det gør mig så ondt.
Det er blot det, at jeg desværre stadig -
- foretrækker mr Bingley frem for alle andre mænd. Og jeg troede...
Men jeg tog altså fejl. Sådan er det.
Jeg vil ikke tænke på ham mere. Så, nu er det nok.
Jeg bliver mig selv igen, som om jeg aldrig havde set ham.
Jeg lover dig, jeg får det godt og bliver mig selv igen.
Og vil være glad og tilfreds.
Nå, hvad siger du nu til den triste historie med Jane?
Jeg tror ikke, hun så noget til Bingley i London.
Nå, han er en meget utaknemmelig ung mand.
Og nu tror jeg ikke, hun kan få ham.
Men kom han tilbage til Netherfield...
- Det er der ringe chancer for, mama. - Nå, det må han selv om.
Vi ønsker ham ikke.
Men jeg vil nu altid hævde, at han behandlede Jane meget grimt.
Jeg havde ikke fundet mig i det.
Min eneste trøst er, at hun dør af hjertesorg, og så vil han angre det.
Nå, og familien Collins har det rart? Jeg håber blot, det varer ved.
De taler vel om at få huset her, når din fader er død?
De betragter det vel som deres eget, ikke?
Det kan de ikke tale om i mit nærvær.
De taler sikkert konstant om det, når de er alene!
Men bryder de sig om uretmæssigt at få en ejendom, så værsgo.
Jeg ville skamme mig over at få den ved bundet arvegang.
Mama, Lizzy! Gæt engang! Nej, det kan I ikke, så jeg siger det.
Mrs Forster har inviteret mig som sin hjerteveninde med til Brighton.
- Oberst Forster lejer et hus til os. - Ah, hvor er jeg dog glad!
- Hvilken ære at blive udvalgt. - Er det ikke uretfærdigt?
Mrs Forster burde også have inviteret mig.
Jeg har lige så meget ret til det!
Mere, for jeg er to år ældre!
Jeg køber en gave til hende.
Hun behøver ikke være sur, fordi mrs Forster foretrækker mig.
Før du skryder for højt, så husk, at papa sikkert ikke giver dig lov.
Papa siger ikke nej, når jeg er bedt med som oberstindens hjerteveninde.
Jeg må have nyt tøj. Der bliver baller og selskaber hver aften.
Ja, naturligvis. Du skal ikke gøres til skamme for alle officererne.
Alle officererne!
Jeg forstår din bekymring, men tænk lige over det.
Lydia helmer ikke, før hun har krænket blufærdigheden offentligt.
Og nu har hun muligheden, med ringe udgift og besvær for os.
Om du vidste, hvor ugunstigt vi alle stilles -
- ved Lydias tankeløse og uforsigtige opførsel -
- ja, er stillet, så du nok anderledes på det.
Har hun skræmt en bejler væk? Pyt med det.
Så sarte unge mænd er ikke værd at begræde. Lizzy!
Nej, du tager fejl. Jeg har intet at klage over.
Jeg taler om generelle, ikke specielle onder.
Vor families agtværdighed drages i tvivl ved Lydias vilde adfærd.
Undskyld, men hvis du ikke standser hende -
- er hun snart fortabt og vil være den største flirt -
- der har latterliggjort sig selv og sin familie!
Du ved, Kitty altid følger i Lydias fodspor.
Ser du ikke, at de vil blive kritiseret og foragtet overalt?
Og at skammen også vil ramme deres søstre?
Kom her.
Vær ikke urolig, søde ven.
Hvor du og Jane viser jer, vil I blive respekteret og agtet.
Man vil ikke lægge jer til last -
- at I har to eller tre meget dumme søstre.
Vi får ingen fred på Longbourn, hvis Lydia ikke kommer til Brighton.
Oberst Forster er en fornuftig mand.
Og hun er heldigvis for fattig til at blive bytte for lykkejægere.
Lad det nu ligge. Det skal nok gå godt.
Vi er så triste over, hr. Oberst, at regimentet forlader Meryton.
Men ord kan ikke udtrykke, hvad vi føler ved Deres venlighed mod Lydia.
Mrs Forster kan åbenbart ikke klare sig uden hende.
Se dem, perlevenner! Gud ved, hvad de har at tale om?
Men blot damerne er glade! Hvad siger De, Wickham?
Det siger jeg amen til, sir.
Der er én dame, jeg nødig forlader.
Vi må prøve at bære det. De skal til Brighton, jeg til Lake District.
Vi finder nok rigelige kilder til trøst og glæde.
- Hver på vor facon. - Måske.
- Hvordan var Rosings? - Meget interessant.
Oberst Fitzwilliam var der med mr Darcy. Kender De obersten?
Til en vis grad, fra tidligere. En sand gentleman.
- Kunne De lide ham? - Vældig godt.
- Han er sin fætters modsætning. - Ja.
Men mr Darcy vinder nu ved nærmere bekendtskab.
Gør han det?
I hvilken henseende? Er han blevet en anelse høflig?
Grundlæggende er han vel ikke forandret?
Nej, grundlæggende er han vist, som han altid har været.
Jeg vil ikke antyde, at hans sind og opførsel er ændret til det bedre.
Men nu hvor jeg kender ham bedre, synes jeg bedre om ham.
- Javel. - Wickham?
- Wickham, kom her! - Til tjeneste, frue.
Ja, gå. Jeg ønsker dig ikke tilbage igen.
- Farvel, papa. Farvel, mama. - Vi vil savne dig så frygteligt.
Jeg skriver hver dag og gør jer grønne af misundelse.
- Jeg kan ikke gøre for det! - Jeg er ikke misundelig.
Nu må jeg af sted. Farvel, Jane og Lizzy.
Ser jeg nogle passende kavalerer, sender jeg bud!
Gud, hvor sjovt, hvis jeg faldt og brækkede halsen!
- Gid du gjorde. - Min søde pige.
Sørg nu for at more dig.
Farvel!
Skidt, Kitty.
Du er sikkert kommet nogenlunde over det om et par år.
Hvis nogen spørger efter mig, vil jeg ikke forstyrres.
Goddag! Jeg kan se Alicia. Se, hvor hun er vokset.
I må være så trætte.
I er blevet så store, siden vi sagde farvel.
Og så kønne. Kom nu ind.
Den søde, rare pige. Lizzy!
Vi har dårlige nyheder. Men forhåbentlig ikke alt for triste.
Skylden er min. Jeg har ikke tid til hele Lake District.
Vi må nøjes med Derbyshire.
Derbyshire har mange smukke steder, ikke?
Jo, for mig er det det bedste grevskab.
Døm nu selv, om Chatswon'th ikke kan måle sig med Bleneim.
De sydlige grevskaber er intet -
- imod højdedragenes vilde og utæmmede skøned der.
Natur og kultur i harmoni. Vildnis og kunstfærdighed.
- Og det hele i ét perfekt amt! - Ja, jeg er født og opvokset her.
- Så der er vi ikke uenige. - Hvor var det?
I Lambton. En lille by uden betydning for andre end dem -
- der var så heldige at bo der. Det er verdens dejligste sted.
Ja, så må jeg se den.
Den har endnu en tillokkelse. Den ligger kun 8 km fra Pemberley.
Og skylder det store gods megen af sin velstand.
Så tæt ved?
Lkke at jeg eller mine bekendte omgikkes den familie.
Vi færdedes i meget forskellige kredse.
En træffer! Glimrende, sir.
- Nok, sir? - Ja tak, Baines.
- Kommer De igen i morgen kl. 10? - Nej, jeg skal nordpå. Om en uge.
- Glimrende. Farvel og tak, sir. - I lige måde, Baines.
Jeg skal nok overvinde det. Det skal jeg!
Pas på, Elizabeth!
Hvordan ser jeg din fader i øjnene, hvis du falder?
Smukt!
- Tak, Hannah. - Jeg beder, sir.
Jeg blev gerne i Derbyshire hele mit liv.
Det glæder mig. Hvad siger du til at besøge Pemberley i morgen?
- Det er kun en omvej på 2-3 km. - Vil du meget gerne se det?
Vil du ikke efter at have hørt så meget om det?
Lkke alle associationer er jo stygge. Wickham voksede op der.
Jeg ville føle mig pinlig berørt uden en rigtig invitation.
Ikke mere end på Bleneim og Chatswon'th. Det var ikke pinligt.
Jeg var ligeglad, hvis det blot var et smukt hus med fine møbler.
Men omgivelserne er så dejlige. De har nogle af landets fineste skove.
- Hvor langt er vi fra Pemberley? - Kun 8 km, sir.
- Parken er meget fin, ikke? - Den fineste, man finder, frue.
Min ældste broder er undergartner der.
- Bor familien her i sommer? - Nej, frue.
Nå?
Måske kunne vi alligevel besøge Pemberley.
Nu har vi vist set skove og lunde nok til at tilfredsstille selv dig.
Ja, jeg anede ikke, Pemberley var så stort.
Når vi mon huset, før det bliver mørkt?
Vær tålmodig, vent.
- Der er det! - Stands vognen.
Man fandt sig nok i en del for at blive frue på Pemberley.
Det er fruen på Pemberley vist også nødt til, så vidt jeg hører.
Det bliver nok ikke nogen, vi kender.
- Synes du om huset, Lizzy? - Ja, meget.
Jeg har vist aldrig set et hus med så heldig en beliggened.
Jeg synes vældig godt om det.
Kør videre. Så er det synd, dets ejer er så stolt og ubehagelig.
Ja, meget synd.
Måske gør husets skøned dets ejer lidt mindre frastødende?
Ja, måske.
Måske en anelse.
Skal vi bede husholdersken om lov til at komme indenfor?
Der skrev mrs Darcy sine breve hver dag.
Det var hendes yndlingsstue.
Her er musikværelset.
- Charmerende. - Hvor er det yndigt.
Fortryllende.
Og der er en fin udsigt fra det vindue ned over søen.
Alt dette kunne have været mit.
Klaveret er nyt. Det er en gave fra herren til miss Georgiana.
- Deres herre er vist bortrejst. - Ja, men vi venter ham i morgen, sir.
Han kommer med et stort selskab af venner og miss Georgiana.
Dette portræt er malet tidligere i år til hendes 16 års fødselsdag.
Hun er en smuk ung dame.
Ja, den smukkeste unge dame, man kan tænke sig.
Og så dygtig. Hun spiller og synger dagen lang.
Lizzy! Se det billede her.
- Det minder meget om en, vi kender. - Det der, frue?
Den unge herre er søn af gamle mr Darcys forvalter.
Mr Wickham. Han er i hæren nu.
Men jeg er bange for, han er blevet meget vild.
Og det er min herre. Det ligner meget.
Det er et smukt ansigt. Ligner det ham, Lizzy?
Kender den unge dame herren?
- Ja, en smule. - Han er en smuk herre, ikke sandt?
Jo, meget smuk.
- Ingen er smukkere eller venligere. - Virkelig?
Ja, sir. Jeg har aldrig hørt ham vred.
Og jeg har kendt ham, fra han var fire år.
Men min erfaring er også, at er man rar som barn, er man rar som voksen!
- Hans fader var en fortræffelig mand. - Ja, frue.
Og hans søn er ligesådan. Den bedste godsejer og herre.
Spørg blot hans lejere eller tyendet. Nogle kalder ham stolt.
Men det er nok, fordi han ikke snakker løs som andre unge mænd.
Hvis De vil følge mig, er der et bedre og større portræt i galleriet ovenpå.
Denne vej, sir.
Den megen ros stemmer ikke helt med hans opførsel over for Wickham.
- Måske har vi ladet os narre der. - Mon dog?
Storslået!
Der er det!
- Vil De ikke ride den, sir? - Nej, før den tilbage til stalden.
Mr Darcy!
Miss Bennet. Jeg...
Jeg ventede ikke at se Dem, sir. Vi forstod, at hele familien var væk.
- Ellers havde vi aldrig... - Jeg kom en dag før.
Undskyld, har Deres forældre det godt?
Ja, glimrende, tak.
Det glæder mig at høre.
- Hvor længe har De været på egnen? - Kun to dage, sir.
- Og hvor bor De? - På kroen i Lambton.
Ja, naturligvis.
Jeg er selv lige kommet. Og Deres forældre har det godt?
- Og alle Deres søstre? - Ja, de har det glimrende, sir.
Undskyld mig.
- Manden selv, går jeg ud fra. - Og lige så flot som på portrættet.
Om end mindre formelt påklædt.
- Vi må straks køre! - Ja, naturligvis, hvis du vil.
Gid vi aldrig var kommet! Hvad må han dog tænke om mig?
- Var han vred? Hvad sagde han? - Ikke noget særligt. Han spurgte...
Miss Bennet! Undskyld min upassende modtagelse.
- De er vel ikke ved at køre? - Jo, det må vi nok.
Jeg håber ikke, Pemberley mishager Dem?
- Nej, slet ikke. - De synes altså om det?
Vældig godt. Meget få kunne vist andet.
Men Deres ros gives sjældent og er derfor mere værd.
Tak.
Vil De gøre mig den ære at præsentere mig for Deres venner?
Mr og mrs Edward Gardiner, mr Darcy. Mrs Gardiner er min tante.
Min søster Jane boede hos dem i Cheapside, da hun var i London.
Det glæder mig, frue... sir. De bor i Lambton?
- Ja, jeg boede der som barn. - En dejlig landsby.
Som dreng løb jeg til Lambton næsten hver dag i kastanjesæsonen.
- Der var et meget flot træ. - På grønningen ved smedjen.
- Netop. Bryder De Dem om at fiske? - Afgjort, når jeg får chancen.
Så må De komme og fiske ørreder. Eller karper, suder og gedder.
Jeg låner Dem gerne fiskegrej og viser Dem de bedste steder.
Lad os gå derned nu. Følg efter os ned til søen. Min tjener viser vej.
Er det den stolte Darcy? Han er jo elskværdig og ikke spor hoven.
Jeg er selv forbavset. Jeg ved ikke, hvordan den forvandling er sket.
Gør du ikke?
Har De... Fortsæt endelig.
Jeg ville gentage, at Deres ankomst var meget uventet.
Havde vi vidst, De kom, havde vi ikke drømt om at trænge os på.
Husholdersken sagde, De først kom i morgen.
Tænk endelig ikke på det. Det var også planen.
Men jeg skulle tale med min forvalter og red forud for selskabet.
De øvrige kommer i morgen.
Og blandt dem er nogle, der kender Dem.
Mr Bingley og hans søstre.
Og der er en anden i selskabet, som specielt gerne vil hilse på Dem.
Vil De lade mig, eller er det for meget at bede om -
- præsentere min søster for Dem, mens De er i Lambton?
Jeg vil med glæde gøre hendes bekendtskab.
Tak.
Jeg håber, vi snart mødes igen. Farvel, mr Gardiner, mrs Gardiner.
Farvel, miss Bennet.
Tekster: Inger Drachmann Dansk Video Tekst